Готовність фахівців галузі освіти до соціального партнерства: інклюзивний аспект - Чупахіна, Світлана; Скоморовська, Ірина; Кирста , Наталія; Круль , Лариса (Журнал Прикарпатського національного університету імені Василя Стефаника, 2022)
У статті проаналізовано, розкрито та досліджено основні аспекти готовності фахівців в галузі освіти до соціального партнерства задля розвитку інклюзивних процесів. Обґрунтувано та досліджено основні аспекти соціального партнерства сім’ї та закладу освіти задля розвитку інклюзїї й розкрито особливості формування готовності педагогів та батьків до означеного процесу. Встановлено, що організація систематичної та науково-обґрунтованої та практико зорієнтованої роботи, яка спрямована на формування у батьків уявлень та навичок у галузі сімейного виховання, є важливою для підвищення батьківської компетентності. Обґрунтовано важливість довіри батьків до педагогів, яка формується за наявності певних чинників: дотримання етичних норм; підтримки батьків та реальна турбота про них, соціальна та психологічна допомога сім’ї; продуктивність (якщо соціальні партнери не прослідковують результатів від своїх зусиль, то інтерес до співпраці зникає). Виокремлено основні ознаки партнерських відносин: тривалий характер взаємодії та взаємна відповідальність. Визначено, що соціальне партнерство це освітня взаємодія педагогів і батьків, яка характеризуються загальним ставленням та узгодженістю дій, спрямованих на розвиток дітей та урахування їх індивідуальних особливостей і можливостей. Метою соціального партнерства стає підвищення якості освіти дітей з особливими потребами в умовах інклюзивного простору, яка буде ефективною за умови узгодженості дій усіх учасників процесу, об’єднання їх ресурсів та урахування особистісних інтересів щодо розвитку компетентностей, необхідних для приймання рішень щодо розвитку дітей. Доведено, що реалізації педагогами та батьками дитини з особливими потребами індивідуальних освітніх траєкторій на засадах партнерства забезпечує перехід учасників освітнього процесу на вищий рівень розвитку компетентностей щодо організації сприятливого інклюзивного середовища, і відтак сприяє підвищенню якості процесу інклюзії у системі сучасної освіти.